Allt grönt föröver, kapten. Sensorerna visar ingenting.
Värden föröver, mr Spock?
Gravimetriska värden: ingen avsevärd förändring.
Framåt, warpfaktor 3. Kolonin Beta 6 vill ha förnödenheterna.
-Vi passerar vidden fort. -Vidden... Stjärnöken.
Ordet frammanar bilder av dyner, oaser, hägringar...
Sol, palmer? Vi är 900 ljusår från sådana öknar, Bones.
Den exakta betydelsen av "öken" är en torr och karg ödemark.
Jag förstår inte er romantiska nostalgi för en sådan plats.
Det förvånar mig inte, mr Spock.
Jag kan inte tänka mig att en hägring hade stört dina perfekta hjärnvågor.
Tack, dr McCoy.
Går planenligt in i kvadrant 904. Beta 6 ligger åtta dar härifrån.
-Någonting, mr Spock? -Ovanligt.
Jag registrerar nu ett betydande rumsrubbningsvärde.
-Kan du bekräfta det? -Nej, förliga avsökningar visar inget.
Vänta. Bekräftat. Det är i ljuswarp, annars hade vi sett det tidigare.
Visa på skärmen.
Järn-kiseldioxidkropp, planetstor, magnitud 1-E.
Vi passerar nära.
Konstigt att den inte är registrerad.
Och ändå ligger den här. Vi hinner inte undersöka.
Forskningsstationer, samla data.
Uhura, meddela upptäckten på subrymdsradio.
Stark interferens i subrymd.
Planeten måste vara en natursändare.
Vi tar oss utanför dess räckvidd. Styr 40 grader åt styrbord, mr Sulu.
40 grader.
Sulu!
Mr Spock, de är borta!
Larm. Full kraft bakåt!
Rymden - den sista gränsen.
Det här är stjärnkryssaren Enterprises resor.
Dess femårsuppdrag: att utforska okända, nya världar-
-att söka upp nytt liv och nya civilisationer-
-att djärvt färdas dit där ingen tidigare färdats.
Skeppsloggen, stjärndatum 2124.5.
Sekonden Spock rapporterar för kapten James Kirk.
Vi ligger i bana runt den ensamma oregistrerade planeten i stjärnöknen.
I fyra timmar har vi sökt med alla instrument-
-men kapten Kirk och Sulu är borta.
Jag har signalerat röd beredskap.
Vi har sökt från för till akter. De är inte på planeten, ingenstans.
Inga tecken på mänskligt liv på ytan. Om inte instrumenten krånglar.
De fungerar normalt. Konstanta sensorsökningar.
-Har du kollat alla frekvensband? -Allihopa. Inget svar.
Anhåller om tillstånd att få transportera ner till ytan och leta.
Jag stöder DeSalles anhållan. Vad väntar vi på?
Beslutet blir mitt, doktorn. Jag ansvarar för er säkerhet.
Mr Jaeger, beskriv era geofysiska fynd gällande ytan där nere.
Ingen jord eller vegetation. Extremt varm och toxisk atmosfär.
Härjad av virvelstormar. Ständiga vulkanutbrott.
Dödlig för alla livsformer utan syre och livsbärande system.
Beräknad överlevnadstid för två oskyddade individer där nere?
-Inte så länge. -Mr Spock, titta.
Hälsningar och Lyckönskningar
"Hälsningar och lyckönskningar"?
Sänd det här, löjtnant.
USS Enterprise till signalist på ytan.
Identifiera dig.
"Hip-Hip-Hurra".
Och jag tror det uttalas "tally-hå".
Något slags skämt, sir?
Jag är öppen för alla teorier, DeSalle. Precis alla.
En sak är säker. Det finns liv på planeten.
Doktorn har helt rätt. Gör klart transportörrummet.
Anhåller om att få ingå i patrullen.
Nej, vi två kan inte undvaras här.
Mr DeSalle, utrusta patrullen med samband och livsbärande utrustning.
Mr Jaeger, dina geofysiska kunskaper kan bli livsviktiga.
Dr McCoy följer med.
Om de märkliga meddelandena är från kapten Kirk eller löjtnant Sulu-
-så verkar de förvirrade. Utgå.
Inga fler meddelanden från planeten. Jag har låst på första sändplatsen.
Bra. Sänd koordinaterna till mr Scott.
Väl där upprättar ni kontakt med oss direkt.
Använd laservågen om ni måste.
-Klar, Scott? -Klar, mr Spock.
Aktivera.
Var är dina stormar, Jaeger?
Atmosfären är exakt som vår.
DeSalle till Enterprise.
Den funkar inte. Vi är avskurna.
-Inget svar. -Försök med din.
Något är i vägen för vågen. Jag måste hitta öppen terräng.
Mr Jaeger, McCoy!
Var i himmelens namn är vi?
Titta!
Inga värden. De är som vaxdockor.
Jag måste säga att de är två alldeles utsökta skyltobjekt.
Men ni vill väl ha tillbaka dem nu.
Var är vi?
Välkomna till en fridens ö på min stormiga lilla planet Gothos.
-Vad hände? -Du försvann efter Sulu.
Vi har letat efter er i fyra timmar.
Ursäkta mitt konstiga sätt att hämta hit er på.
Men när jag såg er passera kunde jag inte låta bli.
Jag är kapten James Kirk från USS Enterprise.
Så du är dessa tappra gossars kapten. Mina hälsningar och lyckönskningar.
Snällt av er och era officerare att titta in. Fullständigt lysande!
-Vem är du? Var kommer du ifrån? -General Trelane. Pensionerad.
Till er tjänst, mina herrar. Mitt hem är ert hem.
Vi har förlorat kontakten med skeppet.
Ni anar inte hur glad jag är över besökare från planeten-
-som jag gjort till min hobby.
Efter mina iakttagelser trodde jag inte att ni klarade sådana resor.
Lägg märke till epoken. 900 ljusår från Jorden.
Det är vad som kan ses med ett tillräckligt starkt teleskop.
Jag har tittar på era förehavanden på er livliga lilla Jord.
Då har du tittat på förehavanden för 900 år sedan.
Jaså? Har jag tagit fel på tiden?
Så klantigt av mig. Jag ville så gärna att ni skulle känna er som hemma.
-Jag är stolt över detaljrikedomen. -General Trelane...
Pensionerad. Bara herr Trelane nu.
Ni kan kalla mig "herrn". Ja, det låter bra.
Av vilket skäl har ni fängslat oss här?
Fängslat? Prat! Ni är mina gäster.
Jag har just avslutat mina studier av er märkliga och fascinerande kultur.
Ni kom mycket lägligt.
Jag vill veta allt om era slag och erövringar.
Våra uppdrag är fredliga.
Vi strider bara om vi är tvingade.
-Den officiella versionen, va? -Låt oss återvända till vårt skepp.
Kommer inte på fråga. Ni ska delta i en måltid.
Jag vill veta allt ni känner inför krig, dödande och erövringar.
Vet ni att ni är en av få rovdjursarter som jagar sina artfränder?
Inte än. Sätt den på "förlama", inte "döda", DeSalle.
Mina förfäder var franska.
-Jag beundrar er Napoleon mycket. -Detta är mr DeSalle, vår navigatör.
Dr McCoy, vår läkare. Mr Sulu, vår pilot.
Och Carl Jaeger, meteorolog.
Välkomna, goda vetenskapare. Och bäste herre.
Skojar han?
-Jag är meteorolog, inte militär. -Vi är alla militärer under ytan.
Och som vi älskar våra uniformer.
Vilket intressant vapen du har där.
Jag får titta på det.
Ja. Få se nu... Hur fungerar den här?
Ja, så här dödar den inte... och så här dödar den.
Vad fantastiskt!
Förödande! Den här kan döda miljoner.
Vem börjar du med? Är vi ditt nästa mål?
Så absolut typiskt för er art.
Ni förstår inte en sak och blir rädda.
Låt mig få gissa er nästa fråga.
Ni vill veta hur jag klarat allt detta.
Jag, alltså jag och andra, har fulländat ett system-
-för att göra materia till energi och tillbaka igen.
Som vår transportör?
Ett primitivt exempel på en oändligt mycket mer avancerad process.
Vi inte bara transporterar materia från plats till plats.
Vi kan också ändra dess form.
Den här salongen... Skapade du den?
Genom att omforma materia här?
-Just det. -Jaha.
-Hur lyckades ni... -Era frågor börjar bli tröttsamma.
Jag vill att ni är lyckliga. Inga bekymmer.
Roa er i den krigiska kamratskapens anda.
-Vi sticker härifrån. -Nu är ni oförskämda.
Ni kan inte gå. Ni verkar behöva en ny demonstration av min makt.
Ja, just det.
Ett smakprov på atmosfären här utanför mitt välvilliga inflytande.
Ni sköter er hädanefter, inte sant?
Annars blir jag väldigt, väldigt arg.
Kaptens loggbok, stjärndatum 2125.7. Spock rapporterar åt kapten Kirk.
Vi har avslutat varv 14 runt planeten-
-utan att få kontakt med våra officerare eller patrullerna som skulle hitta dem.
Sambandet är fortfarande spärrat.
Men genom att skicka impulskraft till sensorerna har vi fått igång dem.
Vi har hittat ett område på ytan som verkar relativt stabilt.
Det finns där. Fridfullt som Jorden. Men hur förklarar du det?
Det gör jag inte. Det bara finns. Artificiellt eller en naturens nyck.
Faktum kvarstår att liv kan finnas där.
Ja, men det kan inte gå så långt.
Finjustera våra sensorer. Hitta alla livsformer i det området.
Vi behöver inte hitta de våra.
Nej. Men om kapten är där nere vid liv, måste vi dit också.
Vi försöker stråla upp alla varelser vi hittar.
-Ett skott i mörkret, mr Spock? -Eller inte göra någonting, mr Scott?
Det här är en samling av era stridsfanor och flaggor-
-från korstågen till Hannibals invasionsarmé-
-de grekiska krigsgalärerna och de persiska horderna.
Kan inte kapten föreställa sig?
De tusentals män som marscherar mot sin död, sjungande under fanorna.
Får det inte ert blod att rusa?
Kapten, var kan han komma ifrån? Vem är dåren?
Snarare: "Vad är han?" Jag övervakade honom.
Det jag upptäckte var otroligt.
-Lever han inte? -Inte som vi definierar liv.
-Inga spår. Noll. -Visar den att han är död?
Den visar inte ens om han finns eller ej, levande eller död.
Ser kapten vedbrasan?
Det brinner bra på en fin glödbädd, men avger ingen värme alls.
Eld utan värme. Han misstog allt det här för vår tids Jorden-
-utan att ta hänsyn till tidsskillnaden.
Vad vi än står inför så vet han inte allt.
-Han gör misstag. -Diskuterar snillrika planer, kan jag tro.
Jag vill gärna se dem verkställas.
Trelane, vi har inte planerat...
Tro inte att jag beklagar er krigiska egenskap att ta till lister och knep.
Tvärtom. Jag hyser bara beundran för hela er art.
Om du menar det måste du respektera vår pliktkänsla.
Skeppet behöver oss. Vi har uppgifter.
Jag kan inte låta er sticka nu. Jag var lite uttråkad innan ni kom.
-Ni måste stanna. Jag insisterar. -Hur länge?
-Tills det här är över. -Tills vad är över?
Så många frågor. Gör det mesta av en osäker framtid.
Njut i dag. Morgondagen kanske aldrig kommer.
Även om vi ville stanna så saknar våra vänner oss.
Ja, jag måste uppleva oro och sorg för separationen.
Det finns 400 män och kvinnor på skeppet.
Kvinnor? Har ni medlemmar av det täcka könet i er besättning?
Så charmerande.
Och de måste alla vara undersköna. Jag ska vara väldigt ridderlig mot dem.
-Låt mig hämta ner dem direkt. -Nej.
-Nej? -Den här leken har pågått länge nog.
-De är nödvändig personal. -Jag kan göra vad jag vill.
Ni borde ha insett det nu.
-Jag får en transportörsignal. -Transportörsignal?
Vad menar han? Berätta för mig.
Det betyder att det roliga är slut, tack vare mr Spock.
Vänta! Jag tillåter det inte. Jag sa inte att ni fick gå.
Stopp! Jag tillåter det inte!
Alla till sina stationer.
Hur trängde våra skannrar igenom strålningsfältet?
Det gjorde de inte. Vi strålade upp alla livsformer där.
Trelane är ingen livsform, annars hade han kommit nu.
Gör klart att warpa härifrån. Max fart.
-Jag var jätteorolig. -Scotty...
Vi ska lägga 100 miljoner mil mellan oss och den dåren.
Jag skakar, men vet inte om det är av skratt eller skräck.
Doktorn, vad var det? Vad fanns det där nere?
Det var en... Äh, glöm det.
Titta!
Var är alla era vapen, kapten? Hänger ni inte upp era vapen?
-Trelane... -Lugn.
Jag är bara lite arg på dig. Men mr Spock som du nämnde...
Den som låg bakom den fräcka handlingen att ta er ifrån mig.
-Vem är han? -Jag är Spock.
Ingen officer väl. Han är inte helt mänsklig, va?
-Min far är från planeten Vulcan. -Är dess invånare rovlystna?
Inte generellt. Men undantag har förekommit.
Jaså? Du ordnar med hans straff.
-Tvärtom, jag lovordar hans handling. -Men jag tycker inte om honom.
-Av mitt skepp. -Tusan! Ni följer alla med tillbaka.
-Vi ska ingenstans. -Prat.
Jag har en vistelse på Gothos planerad för er alla.
Och ni ska inte förstöra det för mig.
Och dekoren i min salong är mycket mer passande och smakfull.
-Inte sant? -Nej.
Men mycket mer passande, herrn.
-Du...! -DeSalle.
Vilket primitivt ursinne. Han är sinnebilden för den ädla vilden.
Trelane, släpp honom.
Vi har inte ens våra fasrar.
Jag glömde att jag inte får skrämma er för mycket.
Men jag varnar er, ni får inte provocera mig igen.
Kom allihopa. Vi glömmer er avsaknad av hyfs.
Låt oss språkas glatt.
Vi har mat som talar till gommen och fint sällskap som gläder sinnet.
Kom, doktorn. Var nu med.
Ni har slarvat med era sociala skyldigheter, kapten.
Ni har inte presenterat mig för denna charmiga del av ert manskap.
-Det här är general Trelane. -Pensionerad.
Men om ni vill kan ni tilltala mig som den ensamme herrn på Gothos.
Löjtnant Uhura, samband.
Ett nubiskt krigsbyte.
Tagen på en av era erövringsräder, inte sant, kapten?
Hon har drottningen av Sabas bevekande ögon. Samma ljuvliga färg.
Och det här...
Är detta ansiktet som sjösatte tusen skepp?
Och brände Ilions taklösa torn?
Sköna Helena, gör mig odödlig med en kyss!
Biträde Teresa Ross.
Du har mött vår forskningschef mr Spock.
Du inser att det är av hänsyn till kapten som jag förde hit dig?
-Svar: ja. -Jag vet inte om jag gillar din ton.
Den är utmanande. Gör du det? Utmanar mig?
Jag motsätter mig dig och intellekt utan disciplin-
-och makt utan konstruktivt syfte.
Mr Spock, ni har ett försonande drag.
Ni är ouppfostrad. Er människohälft, utan tvivel.
Kom, min lilla skogsnymf. Vill du inte dansa med din friare?
Ge oss lite munter musik, rara tös.
-Jag kan inte spela på den här. -Klart du kan.
Kapten, hur långt spelar vi med i den här charaden?
Tills vi kan tänka oss ur det.
Tills dess godtar vi hans gästfrihet.
Du borde smaka på hans mat. Halm vore godare än hans kött.
Vatten vore godare än hans konjak. Ingenting har smak.
Måhända oaptitligt, men mycket logiskt.
Där kom det magiska ordet igen. Tycker din logik det är fascinerande?
"Fascinerande" är ett ord jag använder för det oväntade.
I det här fallet tror jag att "intressant" duger.
Tycker du inte att det här är oväntat?
Att hans mat inte har smak, hans vin ingen bouquet? Nej.
Då vet Trelane allt om jordformer, men inget om dess innehåll.
Och om han är ofullkomlig kan han inte vara så mäktig.
Då har han något som hjälper honom.
-Uppenbarligen. -En maskin?
En apparat?
Något som gör dessa saker åt honom.
Kära du, visst är vi ett stiligt par?
Förutom en liten detalj. Klänningen passar inte här.
Ja, det är mer något sådant vi vill ha.
Den stilige krigaren och hans eleganta dam.
Den där spegeln är en del av hans publik, hans ego.
-Han går aldrig bort från den. -Är det ego? Eller något annat?
-Förklara. -Spegeln.
-Vad är det med den? -Han går aldrig långt från den.
-Det kan vara fåfänga. -Nej, mr Spock, det är inte skälet.
Vad för slags maskin kan göra dessa saker?
En maskin som kan göra om energi till materia och styrd av tankevågor.
Den hade haft ett invecklat minne och varit oerhört avancerad.
Som en dator, fast mycket mer.
Kan maskinen som skapar den här miljön förvaras i detta hus?
Nej, en apparat som håller ute planetens atmosfär hade varit enorm.
-Jag instämmer. Det ger mig en chans. -En chans, kapten?
Om jag inte misstar mig, mr Spock...
Jag tror att jag kan släcka lyset för honom vid källan.
Bli inte för upprörda av det ni ser.
För hans handlingar är utförda av en omogen, obalanserad hjärna.
Jag hörde det där, kapten. Jag måste ta itu med dig.
Du har bara hört delar. Det började nu.
Låt mina besättningsmän vara. Mina besättningskvinnor också.
-Dansa inte med honom. -Gör det dig arg?
-Ta inte emot hans presenter. -Tro inte...
-Jag tror kapten är svartsjuk. -Bort med tassarna från henne!
Så märkligt mänskligt och barbariskt.
Jag har fått nog av ditt uppvaktande.
Självklart! Det är roten till allt ont, va?
Ni slåss för uppmärksamhet från och äganderätt till kvinnor.
Om du vill slåss, så ska du få det.
-Utmanar du mig på duell? -Om du vågar.
Det är bättre än jag hade planerat. Jag drar mig inte undan från dueller.
Ett riktigt par. Som de två som dödade er hjälte Alexander Hamilton.
Och kapten...
Jag missar aldrig.
Kaptens loggbok, stjärndatum 2126.1. Försenad rapport.
Hela bryggmanskapet är ofrivilliga gäster hos varelsen Trelane.
Vi är vapenlösa och maktlösa.
Enda hoppet att kunna fly med Enterprise är att leka hans lekar.
Jag gör mitt drag med duelleringsleken.
Allt hänger på min enda chans med den gamla duellpistolen.
Så fascinerande. Jag deltar i en riktig mänsklig duell.
-Är du klar? -Helt klar.
Vi ska pröva varandras mod och sedan...
Och sedan får vi se.
-Då gör vi det. -Som du vill.
Äran tillfaller segraren.
Vänta! Som utmanad kräver jag att få skjuta första skottet.
-Vi skjuter samtidigt. -Det är min lek och mina regler.
Men om du behöver övertalas...
-Kör till. -Kapten?
Och nu, kapten... Hur är det man säger?
Mitt öde vilar i dina händer.
-Du har förstört allt. -Maskinen...
-Subrymdsinterferensen skingras. -Kontakta skeppet.
Artens anmärkningsvärda svekfullhet.
Det är slut, Trelane. Din makt finns inte mer. Du är slut.
Ni har förtjänat min vrede. Återvänd till ert skepp, allihopa.
Och gör er klara. Ni är alla dödens. Särskilt ni, kapten.
Trelane!
Vi sticker härifrån, nu!
Det är kapten. Börja stråla upp. Maximal hastighet.
-Sätt kurs mot kolonin Beta VI. -Inlagd, kapten.
-Full motoracceleration, mr Scott. -Full kraft, kapten.
Nödwarp så fort vi kan, mr Sulu.
Gör klart att warpa, kapten.
Ska jag rapportera till högkvarteret?
Inte än. De kan spåra vår stråle. Vänta tills vi är utom räckhåll.
-Vet vi vad hans räckvidd är? -Vi kan gissa.
Punkten för inträdet i deras solsystem.
Inga spår av förföljare. Instrumenten klara, kapten.
-Får jag gå och byta om? -Ja, det kan du nog få.
Ställ in glasskorna. Balen är slut.
Gladeligen, kapten.
Svårt att tro att det...hände.
-Kapten, vi warpar snart. -Stor kropp föröver.
-Kollisionskurs. -Gira åt babord, mr Sulu.
-Det var planeten Gothos. -Gothos?
-Har vi flugit i cirklar? -Nej, allt visar att vi håller kursen.
Gothos igen, kapten.
Gira, mr Sulu.
-Katt och råttalek. -Med oss som råttan.
-90 grader åt styrbord, mr Sulu. -Jag svänger, kapten.
-Men kommer inte bort från den. -90 grader lågt babord. Justera!
Sväng gjord, accelererar ändå mot planeten.
Eller den mot oss.
Bromsa in i banan. Gör klart transportörrummet.
-Du strålar väl inte ner? -Jo, jag ska besöka mr Trelane.
Och göra det som krävs för att han ska släppa vårt skepp. Passa radion.
Om ni inte får ett meddelande från mig inom en timme, ge er av direkt.
Fången kan komma fram till skranket.
Trelane.
Alla försök till protester är till din nackdel i rättens ögon.
Och nu är mina hjälpmedel okrossbara.
-Jag har fått nog av dina lekar. -Underlägsna varelsers absurditeter...!
Kapten James Kirk, ni står åtalad för högmålsbrottet-
-förräderi mot en auktoritet, stämpling-
-och försök att anstifta till upplopp.
-Hur ställer ni er till åtalet? -Jag kom inte för att erkänna något.
Allt du kan säga har redan noterats som bevis mot dig.
-Jag kom för att få mitt skepp. -Irrelevant.
Har vi retat dig med vår överlevnadsvilja?
-Opåkallat. -Låt då din ilska gå ut över mig.
Jag ledde de andra. Jag krossade din spegelmaskin.
Trodde du att det var det enda hjälpmedlet i min makt?
Jag tog risken och är redo att betala priset för min felchansning.
-Då erkänner du åtalet? -Ja, allt.
Låt bara Enterprise fortsätta sin resa.
-Din uppblåsta... -Oväsentligt.
De har inte skadat dig. Vi är inga leksaker som du ska roa dig med.
Tystnad! Rättegången är slut. Du är skyldig till alla åtalspunkter.
Och enligt era lagar har rätten inget val vad gäller påföljden.
Ni ska hängas, kapten, tills ni är död, död, död!
Kaptens loggbok, stjärndatum 2126.3. Sekonden Spock rapporterar.
Fortfarande inget nytt från Kirk.
Väntetiden är snart slut. Jag tvingas snart gå härifrån.
Jag trodde inte det var möjligt, men det var det.
Jag gjorde det, jag blev arg. Jag kände faktiskt genuint ursinne.
Experimentet har lyckats.
-Jag är glad att du inte blev besviken. -Kapten, du är fortfarande arg.
Tänk om jag kunde ha bevarat det ögonblicket.
Sak samma. Har du en sista önskan?
Om du tror att jag glatt sticker huvudet i snaran...
Du har fortfarande inte lärt dig. Du har inget val.
Det här börjar bli tröttsamt. Det är mycket enkelt.
Det är ditt problem. Allt är enkelt.
Det har gett dig en ful ovana. Du vet inte om det, men du har den.
Du tänker inte, Trelane. Det är ditt problem.
Du försitter chanser. Som din ilska förut och min just nu.
Du tycker om det, men kunde inte ha uppnått det utan mig.
Vet du varför? För att du är en stor jäkla klantskalle!
-Försiktigt nu. -Du har en unik möjlighet.
Och du slösar bort den. Vill du begå mord? Varsågod.
Men vad är det för sport med en simpel hängning?
-Sport? -Ja.
Skräcken som ligger i mord. Spänningen. Nöjet.
Jag är fängslad. Fortsätt, kapten. Vad föreslår du?
En personlig konflikt mellan oss.
Inte som duellen förut, utan äkta vara.
Insatsen: ett människoliv, mitt.
-Ja, ja! -Det är tanken.
-Gillar du det? -Ja.
Men du kan bättre än så.
Det är inte tillräcklig sport att döda mig med ett svärd.
Jag vet, det blir trist. Vi måste ha något fräckare.
Få se nu...
En jakt. En kunglig jakt. Rovdjur mot rovdjur.
Göm dig i skogen, så ska jag leta.
-Hur låter det, kapten? -Det låter mycket bra.
Men du får göra det mödan värt för mig.
-Varför inte höja insatserna? -Insatserna?
Ja. Medan vi leker vår lek, släpp mitt skepp.
Låt det fortsätta sin resa. Då får du en kamp att minnas.
Alltid tillbaka till ditt skepp.
Om det ger krydda åt jakten...
Jag godtar kaptens villkor.
Försök att inte låta mig hitta dig för snabbt.
Låt mig meddela Enterprise att de kan ge sig av.
När du vill.
Enterprise. Enterprise, det är Kirk. Hör ni mig?
Få iväg skeppet så fort ni kan. Jag försöker ge er den tid ni behöver.
Hör ni mig?
Enterprise...
Kapten Kirk!
Du måste anstränga dig mer. Det är för lätt.
Enterprise... Enterprise, hör ni mig?
Touché, kapten. Touché! Jag medger att ni fick första poängen.
Men jag har aldrig lekt den här leken.
Och nu provar vi igen.
Enterprise? Enterprise!
Tally-ho!
-Du gjorde ädel kamp av det. -Du lovade att släppa mitt skepp.
Jo, men det här är så roligt. Alla måste tillbaka för att leka.
Så detta är seger. Det smakar sött.
-Ner, kapten, ner på knä. -Du har inte vunnit, Trelane.
-Jo då. Jag kan spetsa dig. -Men du har inte vunnit något.
-Ner på knä, kapten. -Nej!
-Smakar det fortfarande lika sött? -Jag beordrar dig. Du är slagen.
-Men jag är inte besegrad. -Jag beordrar dig, jag beordrar dig!
-Du bröt mitt svärd! -Du har mycket att lära om att vinna.
Vågar du trotsa mig?
Du har mycket att lära om allt.
Jag ska ge dig för det. Du lekte inte leken på rätt sätt. Jag ska visa dig.
Trelane?
Nej!
Nej. Ni sa att planeten skulle bli min.
-Det här har gått långt nog. -Ni stoppar mig alltid när jag har kul.
Du är olydig och grym. Det har vi sagt förut.
-Dags att komma in nu. -Men jag vill inte komma in.
-Jag är general och lyder inte er. -Nog, Trelane. Kom nu.
-Varför? Jag gjorde inget, jag lekte. -Vi sa åt dig att komma.
Jag har inte studerat klart mina rovdjur.
Det här är inte att studera dem.
Om du inte kan sköta dina husdjur så får du inte ha dem.
Men jag vann. Jag vann!
De är varelser, Trelane. De är överlägsna.
-Nej, nej. Ni såg... -Du blir stor och förstår.
-Kom nu. -Ni sa att jag fick.
Ni lovade. Jag får aldrig ha kul.
Sluta med det tramset genast, annars får du inte göra fler planeter.
Men ni såg ju. Jag vann.
Jag hade vunnit. Jag lovar.
-Nej Trelane. -Nej Trelane.
Det hade jag, det hade jag, det hade jag.
Vi beklagar att ditt och dina vänners liv har störts.
-Vilka är ni? Vem är Trelane? -Du måste förlåta vårt barn.
Felet är vårt som skämt bort honom. Han ska bestraffas.
Vi hade inte låtit honom fånga er om vi vetat hur sårbara ni var.
Förlåt oss, kapten.
Vi bevarar livsmiljön medan ni återvänder till ert skepp.
Snälla, ta emot våra ursäkter.
Kapten till Enterprise. Kapten till Enterprise.
-Kapten, vi hör dig. -Stråla upp mig, mr Spock.
Vi får ge oss av.
Warpar ner, kapten. Nu warpfaktor 4.
-Inflygningskanaler klara, kapten. -Kolonin Beta VI godkänner inflygning.
Normala inflygningsrutiner, mr Sulu.
-Kapten. -Tänker du fortfarande på Trelane?
För arkivet, hur beskriver vi honom?
Ren mentalitet? En intellektets kraft? Förkroppsligad energi? Supervarelse?
-Han måste klassificeras. -Krigsgud.
-Jag tycker inte det är passande. -En liten pojke då.
-Och en mycket stygg sådan. -Konstig notering i biblioteksminnet.
Han var en mycket konstig pojke.
Han gjorde nog saker jämförbara med busstrecken du gjorde som grabb.
-Busstreck, kapten? -Ja.
Doppa flickors lockar i bläckhornet. Palla grannens äpplen.
Knyta fast burkar i...
Förlåt mig, mr Spock. Jag borde ha vetat bättre.
Det ska bli ett nöje, kapten.